Subtitles by sub.Trader subscene.com
- Faen! - Denne veien.
Emilie, Emilie ...
Hold folk tilbake! Cédric! Mounir!
Hold avstand! Gi dem plass.
Emilie, det går bra. Ro deg ned. Ta det rolig.
Ta det rolig. Emilie, det er Malik.
Det går bra. Cédric! Hjelp meg.
Det går bra. Pust. Pust. Sånn, ja. Bare pust.
Nå reiser vi oss. Jeg teller til tre.
Skal vi reise oss?
Hør på meg. Vi er her nå. Hør på meg.
Sånn, ja. Se, der er Sadio.
Der er han. Det er okay, Emilie. Nei. Nå kjører vi.
På grunn av en hendelse er det flere forsinkelser ...
- Er du okay? - Jeg kom til å dra i nødbremsen.
- Har de gjort deg noe? - Jeg er uskyldig.
Ja, ta det rolig. Bli med meg.
- Kom. - Unnskyld!
Er vi enige om at dette har skjedd før?
Har det skjedd før? Nei, dersom ikke ...
Det husker jeg ikke. Ingen fare, alt er greit.
Får han lov å kjøre rundt alene?
Vi holder på å øve en rutine der han tar toget gjentatte ganger.
- Er du klar over at det er rushtid? - Ja, det er jeg.
- Unnskyld. - Han satte seg til motverge.
- Vi var fire. Det var vanskelig. - Han prøvde å bite meg.
Det kan jeg ikke tro. Joseph, du ville da vel ikke bite?
- Jeg er uskyldig. - Han er ikke det minste voldelig.
- Får jeg slå mor? - Nei da.
Han fleiper ofte med det.
Han sier det bare så det blir pinlig for meg.
Vel, ha det bra, og takk. Vi går. Tusen takk.
På hvilken stasjon trakk han nødbremsen?
Halvveis over broen på vei mot Kennedy.
Takk. Ha det bra.
Halvveis over. Det var flott. Kennedy er neste stopp.
- Snart er vi der. - Jeg er stolt av deg. Klarer vi det?
Gjett om vi gjør.
Kan jeg få se sokkene dine? Får jeg legge hodet på skulderen din?
- Får jeg slå mor? - Nei.
Ikke slå moren din.
DE USEDVANLIGE
Er de stripete? Sokkene dine.
Kom. Vi går inn.
Jeg dro i nødbremsen ved et uhell.
- Det har jeg hørt. - Snart er vi der.
Rett før stasjonen, halvveis over broen.
- Vil du ha en kopp kaffe? - Nei takk, jeg har for mye å gjøre.
Kom igjen. Et sekund.
Bare et sekund, da.
Hvis du slår moren din, kommer ikke Bruno.
Når han ser gamle reklamefilmer roer han seg.
Bruno, jeg har bakt den ananaskaken du elsker.
Nei takk. Men det var snilt.
- Enkel å betjene ... - Ta den med. Den er til deg.
Nei, Hélène, det er altfor mye. Men siden det er ananas ...
Praktisk, økonomisk og robust!
Takk. Jeg må løpe nå.
- Ta av skoene. - - Hvorfor der borte?
- Så ingen stjeler dem. - Og hvis de gjør?
- Da har du ingen sko. - Du kan ikke vente, hva?
Nå tar jeg på mine, og så er det ut på isen.
Ikke for stramt. Er det bra?
- Mathieu, se på meg. - Cédric, pass deg.
Sitt aldri sånn. Sparker han, får du skjæret i ansiktet.
- Ikke slå, Garance. Hører du? - På med skøytene.
- Du er sen. - Faen så vanskelig å finne.
Det er andre gang i prøvetiden. Og siste, hva?
Ja.
- Hvilken størrelse har du? - Hva?
- Hva er skostørrelsen din? - Jeg vet ikke. 43, kanskje.
"43, kanskje"? Sadio!
Ta et par i 43 til Dylan, okay?
Nei, gi deg. Jeg skal ikke gå på skøyter.
Har du dratt i skøytehallen for å leke med rockering?
Vil du jobbe, så på med skøytene. Ellers kaster du bort tiden min.
Da kjører vi! Ut på isen!
Han har vært her et halvt år. Ble kastet ut av flere institusjoner.
Det gikk fremover, men i går slo han to sykepleiere.
- Hva er diagnosen? - Særlig alvorlig autisme.
- Og foreldrene? - Skilt. Moren er på sykehus.
Faren aner ikke sin arme råd. Situasjonen er ganske komplisert.
- Morn. - Morn.
Valentin?
God dag.
Jeg heter Bruno.
Tar vi et håndtrykk?
Valentin?
Vi prøver å stå opp. Kanskje vi kan gå en tur.
- Jeg liker ikke hjelmen. - Den gir en forbedring.
Valentin slår seg selv veldig hardt.
Forrige sted lå han i belter hele døgnet. Selv da skadet han seg.
Han trenger en tur ut en gang i uken.
Han må fort ut, ellers kan han bli enda verre.
- Jeg finner en løsning. - Jeg tenkte meg det.
Nei, Matéo Laprade er under 18. Hans sak angår ikke ARS.
Vi går gjennom ASE. Hei, Menachem.
Jeg ber Handikapetaten sende meg hele saken og kommer tilbake.
Tusen takk.
Hr. Haroche, det er fru Diabaté. Hennes sønn Ibrahim kom til oss.
God dag.
- Har det gått bra? - Ja.
Det gleder meg. Vi ses oppe.
- Hei, Mendel. - Hei, Bruno.
- Gikk det bra med Ibrahim? - Veldig bra.
- Fabrice? Har du et øyeblikk? - Jeg kommer.
- Hvem er de to? - Det er inspektørene.
Gud, det var i dag.
- Fikser du det? - Klart det.
God morgen. Nei, eplekake!
Hvordan går det i dag, Salimata?
Ikke så mye sukker. Deilig med kake.
Hei.
- God morgen, Mindy. - Hei, Bruno.
Bruno!
Jeg fikk beskjeden, og ringte rundt. Ingen får bli med på utflukten.
- Er du sikker? - Jeg prøvde i to timer.
- Kan du prøve Malik? - Jeg ringer ham.
- Hvordan gikk det med Joseph? - Halvveis over broen.
- Snart er han der. - Det sa jeg også.
Hallo? God dag, fru Angèle.
Nei, jeg lovte å finne en løsning. Jeg ringer tilbake, okay?
- Hva har skjedd? - Bare en flekk. Hr. Fratti er her.
- Har jeg et møte nå? - Det står i vår felles kalender.
- Ja. - Logg inn med mobilen og sjekk den.
Det står "møte klokken 11, hr. Fratti."
Det fungerer bare hvis du sjekker den.
- Er Fratti i god form? - Etter 16 kopper kaffe? Vil tro det.
Ingen unnskyldninger. Jeg har ikke ventet en time.
- Vil du ha kaffe? - Jeg er ikke i humør til spøk.
Legg vekk mobilen, sett deg, og hør etter.
- Inspektørene kom i morges. - Ja, jeg vet det.
- Vi fikser det. - Og hva skal det bety?
Ta det rolig. De snuser rundt et par dager, så stikker de.
- Ikke disse her! - Albert, hvis du kjefter, går jeg.
Ta det rolig, vær så snill.
Disse her gjør ikke det. Vi snakker ikke silkehansker. De er mye verre.
De sitter høyt oppe, og jobber direkte for helseministeren.
Var det rolig nok?
Ja, det er bedre når du tar det litt avslappet.
Jeg er på ingen måte avslappet. Har du hørt om SDHT?
Sosialdepartementets hovedtilsyn.
"En undersøker om institusjonen kan bli godkjent, -
- eller om en må finne alternativer." Alternativer ...
Vet du hva det betyr? Det betyr at de stenger deg.
De er ute etter deg. Hvor ofte har jeg sagt at du ansetter for mange?
Vi har ikke engang til skatten.
Du tar inn for mange barn, svir av penger.
Du leker med ilden. Vi vill ikke ha hovedtilsynet på nakken.
Det er ikke en trussel.
Jeg blir som revisor, hvis du gjør bare en ting for meg.
Slutt å si til alle: "jeg finner en løsning."
Begynn med det.
Hva gjør du her? Har du ikke musikktime?
- Ibou, kom. - Jeg klarer det.
Albert, budskapet har gått inn. Vi finner en ...
En måte å ... du vet.
God posisjon, Cédric. Det er helt riktig.
Takk.
Hva kan jeg si? Dere er jo proffer.
Du lærer det nok.
Ta to runder og øv deg på tid.
Full av stil og eleganse. Jeg er imponert.
Mener du det? Splitthoppet må finpusses litt.
Fikk du beskjeden? Har du funnet en til utflukten?
Han er grønn. Trenger litt trening. Han passer nok godt til ham.
- Hvor er han? - Dylan!
Kom hit! Kom igjen!
- Jeg blir med. - Det er jeg glad for.
Helt sikkert.
Ja, jobb som nattevakt.
Ja, det er fire dager i uken.
- Hva er arbeidstiden? - 22.00 til 07.00.
Nei, det er fire leiligheter, og du dekker alle fire.
Nord i Paris.
Ja, du begynner i kveld.
Ring tilbake. Ikke som forrige gang. Du må ringe.
- Er han pålitelig? - Ja da. Og han kan i kveld.
- Han er rolig nå. Jeg prøver igjen. - Jeg ringer .
Kom, Valentin. Kommer du ut til oss?
Bare ti minutter. Så kan du klappe hestene.
Det er gøy.
Vi har det ikke travelt. Det er herlig med frisk luft.
Vi kan bli hele ettermiddagen.
Når du har sett hestene, vil du ikke dra igjen.
Valentin?
Valentin, kom ut.
- Hva går det av deg? - Nei! Kom ut.
Ikke tving ham. Du må overtale ham.
Han bestemmer når. Okay?
- Vi kan visst like godt kjøre. - Vent litt.
Valentin. Har du lyst på litt? En slurk cola?
Kom igjen. Ta den.
Kom. Den er til deg.
Vær så god.
- Kan jeg sette hestene i stallen nå? - Gi oss fem minutter til.
Når du har fått litt å drikke, så la oss se på hestene.
Valentin.
Nå som vi er her, hva med en liten ridetur?
- Hva sier du, Dylan? - Seriøst?
Nei, ikke seriøst. Kanskje neste gang. Bare ta inn hestene.
- Takk. Morn. - Morn.
Ro deg ned.
Valentin, det går bra. Det går bra.
Vi drar ut igjen neste uke. Da drar vi og ser på hestene igjen.
Hvis du vil, kan du ri på en. Okay?
- Vi drar ut igjen. Æresord. - Hei, Valentin.
Hva er det? Kom.
Turen gikk bra. Hjemturen var vrien.
Han viste tegn på stress da han så sykehuset.
Vi kan komme igjen på tirsdag. Hvor er journalen hans?
Familien mener det er farlig å ha ham hjemme.
Som mindreårig blir han innlagt.
- Hvor lang tid har vi? - To uker, kanskje.
- Har dere plass til ham? - Han finner en løsning.
- Ikke sant? - Ja.
Hvorfor står han ute?
- Skal jeg bli med? - Jeg tar det. Øyeblikk.
- Er du snart tilbake? - Ja. Hei.
Hva gjør du her?
Hvem er du sammen med? En pleier?
Forstår du hva jeg sier?
Ikke? Jeg heter Ludivine.
Jeg skal ta denne.
Vil du gi meg den? Gi den til meg.
Kanskje får du den igjen senere.
Kom. Jeg følger deg til ungdomsavdelingen.
Dylan! Hva driver du med?
- Jeg har lett etter deg. - Jeg ser meg omkring.
Er du sammen med ham? Unnskyld. Jeg trodde ... Han sa ikke et ord.
Du sa jo ikke et ord. Unnskyld.
- Dårlig timing? - Nei da, bare bli.
Fin legeroman-scene, men kan vi gå nå?
Hva går det av deg?
Er du okay? Du oppfører deg rart.
Send meg mappen. Hvor gammel er Valentin?
- Jeg vet ikke. 13-14 år. - Problemet er at det er fullt hus.
Vi kan ikke ta inn en til. Det er rett og slett umulig.
Vi kunne lagt ut en madrass, men vegger er vel vegger.
- Riktig. - Bruno, har du et sekund?
Ja.
Hvis det ikke er noe problem, det er jo den 24. alt.
Staben spør etter lønn ...
Jeg vet vi ligger etter. Jeg får ordnet det.
Takk. Vi må forresten få på nytt tv-vern.
Lille Victor knuste det med hodet.
Jeg vet du er sulten. Maten er på vei.
Nå er det snart mat.
Jeg ba Bikash komme for en uke siden.
Han er opptatt med å skifte ut alle radiatorene på Rue Petit.
- Bruno? - Ja. Jeg ringer Bikash.
Han vil snakke med deg.
God kveld. Unnskyld, jeg bor ovenpå. Jeg flyttet inn for litt siden.
- Velkommen. Hvis vi kan hjelpe ... - Nei, det er ikke det.
Jeg sa nettopp til deres ... til herren der, -
- at dere har hamret i vei i over tre timer nå. Det høres ut som hamring.
Det er nokså irriterende å høre på. Det er sent å ha håndverkere.
Ja. Unnskyld. Det skal vi rette på.
- Amina! Se til Musawir. - Okay.
Menachem, alt vel?
Hei, Menachem.
Angående maten ... Unnskyld.
Vi må snakke om menyen.
- God kveld. - God kveld.
Det er ordnet nå.
Jeg sa til ham at det er mye ...
- Amina, kjøleskapet! - Øyeblikk.
God kveld. Jeg heter Hedi. Malik har sendt meg.
- Er du Hedi? Jeg viser deg rundt. - Det gjelder nattevaktjobben.
- Unnskyld. Vi har stoppet nå. - Bra. Det var hamring i tre timer.
Det forstår jeg godt. Menachem?
Kan dere komme bare en halv time tidligere i morgen, er det så kult.
Ingen mat og sultne barn er dritvanskelig.
Hvis Gud vil, virker lastebilen i morgen.
Jeg håper Hans vilje skjer fort.
- Det gjør vi alle. - Ja.
Takk for at du tok deg tid, hr. Marchetti.
Du har nok skrevet til mange.
Jeg har faktisk skrevet til 10 000 direktører.
- Og hvor mange svarte? - Det velter ikke inn tilbud.
Derfor ga jeg meg ikke. For da jeg fikk avtalen med deg ...
Joseph har talent på ditt felt.
Talent ...? Vi reparerer vaskemaskiner.
Jeg er ikke sikker på at vi er så flinke med ...
... hans type.
Hr. Marchetti, vi har arbeidet med Joseph i en del år nå.
Når folk som ham blir 18, fins det ikke tilbud.
Jeg har et enkelt forslag. Det sparer tid for alle.
- Prøv ham en uke uten forpliktelser. - Nei. Jeg skulle gjerne hjulpet ...
Han har et enormt potensiale.
- Kanskje han kan gå ærender. - Perfekt. Alle tiders. Som?
Altså, vi har et verksted i en drabantby.
Han kan frakte ting for oss på banen. Det er bare fire stasjoner ...
Okay, men kanskje dere heller skal prøve ham her på verkstedet.
Han er helt oppslukt av vaskemaskinenes verden.
Men ærender er et forsøk verd.
Han er selvgående, hva? Kan han ta metro og buss alene?
Selvgående ...
Unnskyld.
Hallo? Ja.
Nei. Nei. Vi sa nei.
Det kan vi ikke. Det har vi diskutert flere ganger.
- En kan ikke slå moren sin. - Vi snakkes. Det er snilt av deg.
Beklager. Altså, hr. Marchetti ...
Vil du prøve ham?
Jeg lover ikke noe. En ukes prøvetid. Er vi enige?
Takk. Det sier jeg til ham. Nå blir han glad.
Vi skulle starte klokken 18.00. Klokken er nå 18.45.
Dere har ikke britisk kostskoletukt. Men det har ikke jeg heller.
Er en for sent sier en unnskyld. Si det som om dere mener det.
Ikke bare si "bilkø" eller "trikkestans" og tro det er greit.
Her i Klekkeriet får dere en verktøykasse.
Jeg lærer dere hva dere skal gjøre. Ikke hvem dere skal være.
Mounir?
- Er du våken? - Ja.
- Er det legeerklæringen din? - Ja.
Hvordan forklarer du at du ikke møtte opp på eksamen på tirsdag?
- Jeg var syk. - Du var syk?
Du er et geni.
Ikke bare er den forfalsket, geniet har datert den feil også.
- Jeg var syk. - Da må du være synsk.
Du vet at om to uker får du...
... kronisk mage-tarm-katarr?
Hva skjedde?
- Jeg forsov meg. - Forsov deg?
- Eksamen var klokken 15. - Jeg går på sommertid ennå.
Neste gang må du jukse bedre. Vi kan alle knepene dine.
Vi vet du vil vri deg unna, bløffe, jatte med, -
- men før eller siden vil vi du skal ta deg sammen.
Hvis ikke, er ikke rommet større -
- enn at du godt kan finne døren.
Videre til loggbøkene.
I tillegg til å jobbe riktig, må dere kunne rapportere dette.
For å få jobb på institusjon eller sykehus må dere bli bedre.
Å skrive "d" i stedet for "det" eller "h&n" for "her og nå" ...
- Det er forkortelser. - Ja, men dette er ikke en sms.
Og slutt med å si "gruse".
"Han grusa deg i bowling."
Dere må variere ordvalget. Dere skal bruke ulik tidsbøyning.
Og veldig apropos tror jeg Dylans rapport vil interessere dere.
Hør godt etter. Det går fort.
"Gikk græit." "Greit" stavet med Æ.
Du er ny her, men du må nok utvide ordforrådet.
Ikke en hel side, men utdyp det litt.
Jamen ... Det gikk bra. Det var alt.
De sier riktignok "med få ord". Men sving deg opp til en håndfull.
Eller gå amok med subjekt og verb og objekt og skriv en hel setning.
- Hvor skal du? - Med få ord eller en setning?
Han fant visst døren.
Sånn.
Joseph. Jeg setter deg av her og henter deg igjen i kveld.
- Okay? - Avtale.
- Hvor skal vi? - Ut og danse.
- Du ser flott ut med slips på. - Det er for stramt.
Mor sa jeg skulle se pen ut på arbeid.
Hun har rett. Jeg retter det. Er det bedre?
- Ja. - Bra.
Og nå går du inn på verkstedet.
- Og du spør etter hr. ... - Marchetti.
Perfekt. Han forklarer deg jobben. Bare gjør alt som han sier.
Får jeg trykke på alle knappene på vaskemaskinene?
Ikke alle. Bare de hr. Marchetti sier du får.
Hvis de spør hvordan du kom hit ...
Med metroen! Og jeg skiftet på Saint-Lazare.
- Og? - Porte de Champerret.
Highfive. Alt på stell?
- Jeg steller til alt. - Håper det. Ikke ille til, da.
Jeg liker at du smiler.
Ikke flere kjærlighetserklæringer. Nå skal du på jobb. Gå nå.
Ikke løp! Ikke løp.
Josephs skolegang var mildest talt kaotisk.
Vanlig skole gikk ikke. Utbruddene hans skremte folk.
- Vi måtte søke alternativer. - Og fant du et?
Nei. Jeg måtte slutte å arbeide.
- Fullstendig? - Ja.
Hva skjedde etterpå?
Så kom puberteten. Joseph ble mer og mer aggressiv.
Han slo, han bet, kastet alt ut vinduet.
Han kommuniserte bare med vold. Min mann og jeg var helt rådløse.
Søkte du på det tidspunktet plass på en institusjon?
Ja, men ingen ville ta ham.
Bortsett fra ... Men det vil jeg helst glemme.
Nei, si det. Det er viktig.
En kort periode var han på institusjonen Horizon.
Hva skjedde?
For å styre ham overmedisinerte de ham. Risperdal døgnet rundt.
Den livlige, smilende gutten min ble ...
... en grønnsak.
Joseph passet ikke i båsene. Det fantes ingen tilbud for oss.
En dag fikk mannen min den ideen at vi skulle sende ham på ferie.
Han sa: "Han skal ha frisk luft!"
Han ringte alle organisasjoner, banket på alle dører.
Alle sa nei. Til han kom hjem og sa at en fyr sa ja.
- Bruno Haroche. - Nettopp.
Hjalp han allerede de med atferdsavvik?
Neida. Det var en normal sommerleir.
Mannen min hadde forklart at situasjonen var katastrofal.
Ikke spør meg hvorfor, men Bruno sa ja.
Joseph fikk tre uker i fjellet.
Jeg sier ikke at hver dag var lett, men han kom forvandlet hjem.
Og så startet Bruno organisasjonen sin.
- Det begynte med Joseph. - Ja.
Derfor har Bruno og Joseph et spesielt forhold.
Hvordan skal jeg beskrive det? Det er unikt.
Det var Bruno som laget reglene.
Når Joseph får raseriutbrudd, må han sette ord på det.
Når han kjenner det er på vei, setter han ord på det.
Det handler ofte om meg. Han spør om han får slå meg.
- Så roer han seg ned. - Akkurat.
Vi forstår selvsagt alle problemene du har opplevd, -
- men jeg må understreke hvorfor vi er her.
Vi er fra hovedtilsynet.
Organisasjonen Rettferdighetens stemme -
- har for øyeblikket hverken bevilling eller godkjenning.
Forstår du problemet?
Jada. Det forstår jeg godt. Men la meg si dere en ting.
Jeg tenker ofte på unge foreldre som får diagnosen til barnet.
Ingen ba dem tenke langsiktig. Først tar de en dag om gangen.
De er søte når de er små. Du tenker ikke på at de blir voksne.
Folk ser på dem med andre øyne når de blir store.
For meg er verden inndelt i to kategorier.
Folk som ikke ser eller hører oss lenger. Og de få som fortsatt gjør.
Så godkjenning ...
- Gikk det bra? - Det gikk bra.
- Hvorfor går du med kittelen ennå? - Jeg liker den.
Jeg kan ikke hente deg hver dag. Vi prøver å ta metroen igjen.
Er det en avtale? Gjorde du alt hr. Marchetti sa?
- Ja. Jeg vil fortsette der. - Bra.
Jeg liker når Brigitte sier ha det.
Brigitte? Hvem er Brigitte?
- Brigitte er superkul. - Det er bra med Brigitte.
- Men hold fokus på arbeidet. - Jeg holder fokus på arbeidet.
Og på Brigitte.
Okay. Det er fint.
Fortell meg hva du gjorde. Hva er gjør du der?
Jeg trykket på alle knappene. Brigitte lo.
Sett deg inn. Vi tar det senere.
Det er en vits.
Stenger de stedet, får de 40 barn ingen vil ha.
Vi har også hatt tilsyn. Når de kommer nær nok, skvetter de unna.
Men dette er noe annet. En slags helse- og sosialpoliti.
Denne gangen er det alvor.
Det sover barn der om natten, uten pleiere.
Det er sakens kjerne. De mener det utgjør en risiko.
Bruno, en venn av min søster fra Strasbourg er i Paris et par dager.
Jeg tenkte hun kunne komme innom. Bare en telefon unna.
Hun er enslig som deg, så jeg tenkte ...
Menachem, svaret er nei. Det er snilt av deg, men ikke nå.
- Det er ikke en chidoukh igjen. - Ring henne.
God idé. Hun er rett i nærheten.
- Du kjenner meg. Jeg har litt stil. - Jeg kjenner deg.
- Ring henne. - Gi deg. Jeg har ikke lyst.
- Er chidoukh en slags blind date? - Nei, en slags introduksjon.
- Er det et sånt opplegg med ...? - Og hva går det av deg?
- Det gikk fort. - Hun var virkelig i nærheten.
Myriam, min venn Bruno. En stamkunde.
Virkelig god kunde. Ugift. Han har vært enslig i evigheter, som deg.
Tross vår iherdige innsats.
Sant å si er det lenge siden vi har sett ham med en kvinne.
Takk for den presentasjonen.
Si fra i god tid før forlovelsesfesten.
Kalenderen er stort sett full, så si fra lenge før.
- Malik, du får kaffe i baren. - Jeg tar et hint.
Du er fra Strasbourg?
Hun er fra Strasbourg. God følelse nå.
- Takk, Menachem. - Hei.
Hei. Unnskyld, et øyeblikk.
- Unnskyld. Joseph! - Nei!
Det må du virkelig unnskylde.
- Nei, du får ikke slå moren din. - Vær så god, ta plass.
- Hei. Jeg heter Malik. - Myriam.
Det er min første chidoukh.
Jeg spiller med åpne kort, i tilfelle det blir noe av dette.
Jeg er faktisk muslim.
- Er du? - Praktiserende muslim.
- Så lenge du er praktiserende. - Men det er ikke alt.
- Jeg er gift og har tre barn. - Er de også praktiserende?
Nei, det får du ikke, Joseph!
- Du ringer meg på gaten. - Jeg går. Vennen din er nok opptatt.
Og hva med meg? Er vi ...
- Jeg går. - Ha en fin kveld.
- Jeg går. - Unnskyld. Jeg ...
Nei, du får ikke. Det får du ikke.
Trafikken står bom stille.
Vi prøver å ta det igjen. Det løsner nok snart.
Takk. Og unnskyld igjen. Vi skynder oss.
Han tar ikke telefonen.
Hvor faen er han? Han pisser jo på meg.
- Emilies mor ringer. Hva gjør jeg? - Vi drar.
Er ikke det han der?
- Unnskyld. Linje .. - Inn med deg.
Vi er 25 minutter forsinket, takket være deg!
Hva skjer når dagen starter 25 minutter for sent?
Du svikter familiene! Foreldre må vente og møte for sent.
For ikke å nevne tenåringer som venter på sykehus.
Regel nummer et er punktlighet.
Vi vil få vekk fordommene, men dere klamrer dere jo til dem.
Bare for å vise at de er sanne.
- En halv time for sent! Så kult! - Slutt å kjefte!
- Jeg kan ikke for at banen står. - Kutt ut den dritten der.
Bane, buss, tog ...
Tror du ikke jeg har hørt alt før? Jeg er så lei av deg.
Ja, bare sukk, du. Sukk! Jeg er virkelig imponert.
Bare spill tøff i trynet. Vet du hvem jeg er?
Hva skuler du for? Vi tar en prat. Ikke en tredje gang, sa jeg!
Hvor skal du?
Han fant døren nå igjen.
- Hei, Alexis. - Unnskyld. Det var litt problemer.
Helt i orden. Alt er i vesken. Medisinen hans også.
- Hei, Alexis. - Vi ses.
Hils på Alexis.
- Hvordan har han det? - Ikke så bra. Forsinkelsen.
- Vi ses, Albert. - Hei, Malik.
Nå kjører vi.
Beklager at vi er sene. Hei, Valentin. Alt vel?
- Nå går vi. - Dette er Valentin.
Han blir med oss i dag. Gi ham en varm velkomst.
- Er ikke hjelperen hans med? - Dylan? Han har dratt på ferie.
Ha det.
Mounir, setebelte.
Sånn, ja. Opp og ned. Veldig bra. Flott.
Bare små hopp. Nydelig.
To og to stiller mot hverandre som speil.
Gjør den håndleddsøvelsen alle kan.
Sånn. Pent og rolig.
- Pent og rolig. - Få hånden din. Flott.
Følg tenåringen deres. De bestemmer tempoet.
- Langsomt. - Bra, Emilie.
Dere skal bare følge dem.
Helt som dere pleier.
I deres eget tempo, og på deres egen måte.
Pent og rolig.
Veldig bra.
Det var bra. Og nå skuldrene.
Noen gjør det fortere.
Det er riktig. Og følg hverandre hele tiden.
- Emilie, snu hodet. - Flott.
Veldig bra.
Og så andre veien.
Ja.
Kjempefint.
Hva skjer? Unnskyld! La ham være!
- Et lite hei? - Hei. Alt vel?
La ham gå. Tre mot en! Han er harmløs.
- Det er jo latterlig. - Nå slapper du av. Pust.
Lærer du meg å meditere nede på metroen? La ham gå. Joseph, kom her.
- Nå er det nok. - Han får bot.
Du gjør jobben din, jeg gjør min.
Boten er 200 Euro.
Dere har flaks. Høyeste sats er 4750 Euro.
- Snakk om griseflaks, du. - Snart er vi der.
- Vi rammer den inn. - Ha det bra.
- Hva skjedde? - Noen trakk visst i nødbremsen.
Det er visst alltid samme fyr. Hvem?
Du må snart slutte å trekke i nødbremsen.
- Jeg skal ikke gjøre det mer. - Lover du? Kom, så går vi.
- Cédric! Se etter Valentin. - Den jævelen! Slipp meg!
Ro deg ned. Hodet ned. Og press.
- Nesa mi, for faen! - Snakk pent.
Forestillingen er over. Fortsett med øvelsene.
Få se.
Den er ikke brukket. Hold her.
Hovner den, må du på røntgen. Morgane, hent førstehjelpsskrinet.
Ser du? Der fikk du straffen. Han ble urolig fordi du ikke kom.
Det ble den søte logopeden også.
Hold hodet nede.
Bra. Vi tar det en gang til.
- Hva skjedde? - Problemer med metroen.
- Og så? - Jeg trakk i nødbremsen ved ...
- Så ... - Så unnskyld.
- For ...? - For at jeg er sen.
Jeg trakk i nødbremsen ved en feil.
Nei. Bare si unnskyld.
Unnskyld, hr. Marchetti. Jeg skal ikke dra i nødbremsen mer.
Ikke si det. Ingen detaljer. Bare be Marchetti om unnskyldning.
Unnskyld, Bruno.
- Bare si "Unnskyld, hr. ..." - Hr. Marchetti.
- Riktig. Ingen detaljer. - Jeg nevner ingen detaljer.
Det er best.
- Er Brigitte der? - Ikke mer snakk om Brigitte nå.
Jeg skal ikke dra i nødbremsen mer.
Ingen nødbremser, ikke slå mor, og ikke snakk om Brigitte.
- Snart er vi der. - Riktig. Snart er vi der.
Skal vi gå inn? Kom.
Pass på at du ikke faller.
Sånn.
- Får jeg ha hodet på skulderen din? - Ja, et lite øyeblikk.
Sånn?
Jeg tror deg. Gå.
Ikke løp!
- Jeg ringer om ti minutter. - Takk for hjelpen med Valentin.
- Helt greit. Og Joseph? - Han dro i nødbremsen igjen.
Det går fremover, men han kommer ikke over broen.
- Har du brukket nesen? - Nei, det går bra.
Og våre venner banevekterne?
Vi planlegger en hyttetur.
Han laget kaos i morges og fikk stengt linje C en halv time.
Linje C? Hodet ned, hold presset.
- Jeg fatter det ikke. - Hva fatter du ikke?
To minutter før tok Valentin hånden min -
- som om han ville klemme meg, og så knuser han nesen min.
Husk at de fleste av dem vokste opp innesperret.
I månedsvis eller årevis.
Så kommer vi, og plutselig er de i en gruppe.
Sammen med andre er de hjelpeløse.
De kan ikke kodene. Har vært isolert for lenge.
Litt frustrasjon eller angst er nok til å utløse utbrudd.
Fordi de ikke har ord, kan det bli uttrykt med vold.
Jeg mener ... Det er bare min tolkning.
For i virkeligheten vet vi ikke noe.
Vi vet bare at de må ut herfra.
- Nå? - Legen har tid om 30 minutter.
Vi tar røntgen imens. Bli med.
Gift og senere skilt. Jeg har to små jenter.
- Noa er 8 og Abigail 5. - Bor de også i Villeurbanne?
Ja, de bor hos meg.
Jeg elsker skilte damer.
Unnskyld. Jeg må forklare meg.
Når jeg er utrygg i en situasjon, prater jeg tull.
"Jeg elsker skilte damer" er teit å si. Men jeg ...
Du har rett. Jeg mener ...
Det er noe jeg glemte å spørre om.
Jeg svarer så gjerne.
Eva sa jeg skulle be deg slå av mobilen.
Ja. Jeg satte den i flymodus da jeg kom.
- Så vi er ... - Vi er hva?
Så vi er klar til avgang.
Fint.
Ja, altså ... Det med flymodus...
Jeg vet at det ikke er århundrets vits.
- Det er en som vil snakke med deg. - Med meg?
- Hva gjør du her? - Du tok ikke mobilen.
- Jeg er på flymodus. - Det er en stor krise.
Den nye nattevakten gikk amok. Vi trenger deg straks.
- Unnskyld. - Det sier jeg også.
- Eva advarte om det også. - Jeg beklager inderlig.
Beklager å brase inn. Fabrice, kollega av Bruno.
Vi har en krise og ... Beklager å avbryte.
Takk og unnskyld de to ...
Kan jeg få regningen?
- Hvordan fant du meg? - Det sto i felleskalenderen.
- Men hva betyr chidoukh? - Sto det chidoukh?
Det var som faen. Ikke noe privatliv.
Er chidoukh en date? Gjør du sånt?
Folk spør alltid om du dater.
- Men det trenger vi ikke snakke om. - Nei, det gjør vi ikke.
- Så det er jødenes svar på Tinder. - Gi meg nøklene.
Hvilke oppgaver utfører du for Haroche og Rettferdighetens stemme?
Vi har ulik struktur.
To ulike organisasjoner, men vi samarbeider.
Begge tar vanskelige tilfeller med mannsoppdekning.
En assistent til ett barn.
I Klekkeriet lærer vi også opp innvandrerungdom til pleiere.
Bruno rekrutterer ofte pleieassistentene fra oss.
Manglet han ansatte til hjemmene sine? Som han åpnet i ...
- Det var i juni 2011, hva? - Ja, noe sånt.
Han kontaktet deg da organisasjonen vokste seg dobbelt så stor på et år.
Følte du at du oppmuntret ham til å påta seg for mye?
- Du vil ikke like svaret mitt. - La oss prøve.
- Jeg syntes han hadde baller. - Emilie!
- Rolig, Emilie. - Hvem kan hjelpe Emilie?
- Hvor var jeg? - Du hyllet Bruno Haroches baller.
- Skal jeg utdype? - Det trengs ikke.
Får jeg si hva jeg mener er galt?
Det er galt å sperre de unge inne, pumpe dem fulle av medisin -
- og sette fotlenker på dem. Det er galskap.
Når vi får dem etter flere års innesperring, er det vanskelig.
Alle rapporter, særlig de fra det kommunale helsevesenet, -
- konkluderer at de fleste pleierne ikke har utdannelse.
Kan man ta utdannelse i å få en i trynet dagen lang?
- Hva er det du prøver å si? - Hva jeg prøver å si?
Noen institusjoner kan velge og vrake.
Sikler du, er du ute. Er du bra, er du med.
- Biter eller slår du? Glem det. - Smører du ikke tykt på nå?
Ikke at vi er best, eller helter, men vi vraker ingen.
Jeg vil. Jeg vil ikke.
Vil jeg ha glasset eller ikke ha glasset? Ja.
Glasset. Ja eller nei? Jeg forstår ikke.
- Han er tørst. - Vent. Han må si det selv.
Valentin ...
Vil du ... Vil du drikke?
Jeg gir deg et glass.
Vær så god.
Drikk.
- Vil du ikke? Jeg forstår ikke. - Ludivine, kan du komme litt?
Ja, jeg kommer nå. Du blir hos ham, hva?
Jeg kommer igjen.
Går det bra?
Vil du ha?
Takk.
Veldig flott! Godt gjort. Du var jo tørst.
Det var god trening. Nå kan du gå.
Vi ses. Ha det.
- Ha det. - Ha det.
Jeg vil - spise - restaurant - deg
Hold opp.
Hva var det jeg sa? Slutt med det.
Joseph!
Takk, Joseph. Bare sett den der.
Kittelen kler deg.
Kommer du med neste kasse?
Brigitte
Jeg trenger kassen nå.
Fine Brigitte.
Hr. Marchetti, nå gjør han det igjen.
Joseph.
Kom. Bli med meg. Du skal la henne være.
Han er forhekset. Spesialisten sa det ble kastet en forbannelse.
- Han bekreftet det. - Det fins andre spesialister. Ja?
Mor, vi må gå nå. Ibou blir opprørt.
Jeg kommer.
Sønnen min er forhekset.
Jeg arbeider dag og natt for å få ham hjem og bryte forbannelsen.
Ibrahim har fått det bedre. Han spiser bedre ...
Jeg sier det igjen: Takk for alt du har gjort for Ibrahim.
Men jeg har bestemt meg. Jeg tar ham med hjem.
- Det er synd for Ibrahim. - Han er forhekset.
- Han skal være med meg. - Tenk deg godt om.
- Fru Diabaté ... - Jeg tar ham med.
- Stopp, mor. - Han er min sønn.
Det må du unnskylde. Hun får det ikke ut av hodet.
Alle tror på noe. Vi trenger forklaringer å klamre oss til.
Vi klamrer oss til deg. Jeg kan se at Ibou har fått det mye bedre her.
Det skal jeg hilse fra søsknene mine.
Det er godt å høre, for moren din...
Annet enn anfallene forteller hun ikke noe om hjemmet deres.
Jeg har alltid tid. Hvis du vil ha en lengre prat om det.
Ja, vi ... Vi kunne treffes. og snakke litt mer ...
Mer i detalj.
Har vi møtt hverandre før? Kommer en av søstrene dine hit?
- Ja. Det er første gang jeg er her. - Ja, deg ville jeg lagt merke til.
Nei, altså, jeg mener "husket". Jeg ville sett deg.
Jeg ville husket å ha sett deg. Jeg er god til å huske ...
Jeg er en av åtte søsken. Den femte.
- Jeg er også den femte. - Så artig.
- Altså i min familie. - Ja, ikke i min.
Så klart.
Bruno, kommer du ikke for sent til møtet du har i kalenderen?
- Kalenderen? - Den vi deler.
Å, kalenderen. Vi deler en kalender, som orgas...
Som organiserer alt for oss i en sky eller noe.
- Jeg går og finner mor. - Ja.
Og har du lyst på kaffe, kan vi prøve å finne en dag.
Jeg er ledig.
Jeg kan da arrangere en chidoukh i Dakar.
Hva er det med deg?
- Hei, Valentin. - Hei.
Nei, Valentin, hør på meg.
I dag er det tirsdag. Så kommer onsdag.
Og jeg kommer igjen på torsdag. Okay? Kom.
Valentin, ro deg ned.
Stopp!
Hjelp meg!
Célia, matten!
Ro deg ned.
- Ro deg ned, Valentin. - Legg deg ned.
- Det er okay. - Se på meg. Se på meg.
Nå teller vi til tre. Så går vi inn på rommet ditt.
En. To. Og tre.
Han klarer seg, ingen fare.
Kom igjen.
Bruno, vi har ikke noe valg. Han må ut innen 48 timer.
Fint. Jeg ser hva jeg kan gjøre.
- Har du en plass til ham? - Ja, det er ikke noe problem.
Men et par ting må på plass først.
Jeg regner med deg. Ha en fin kveld.
Takk i like måte, doktor.
- Husker du sist? - Slapp av.
Her er reglene.
For å unngå rotet sist er mobiler ikke tillatt.
- Den som svarer først, får poenget. - Shirel fører poeng.
Et poeng gir en pommes frites.
Kan jeg få en ren, uskyldig hånd til å trekke det første?
- Menachem. Er hånden din ren? - Og uskyldig.
Og skrubbet med jasminsåpe.
Nå skal dere høre.
MI?
Medisinsk Institutt!
- RR? - Regionråd.
Hør godt etter nå. SFM?
- Senter for Medisin! - Senter for Allmen Medisin!
Du glemte A!
- Det glemmer jeg alltid! - Et poeng til oss.
- SAR! - Styret ...
Styret for Arbeidsmarked og Rekruttering!
Styr deg.
- Morgane, rolig. - Hva skjer?
- De rekker alltid å si det før meg. - Okay ...
EUU?
Etterutdanningsutvalg. Og EUV! Etterutdanningsutvalg for voksne!
- To poeng! - Hvorfor to poeng?
To svar, to poeng.
Det var flott. Men det gir ett poeng.
- En pommes frites. - Sånn.
Ett poeng, da er stillingen 3-3.
EMI?
Enhet for Mobil ... Interaksjon.
- Nei, ikke interaksjon. - Interaksjon!
Cédric, dette kan du.
Stopp. Du jukser. Jeg så det godt.
- Enhet for Mobil Intervensjon! - Han klarte det helt selv.
- Du jukset. - Å, hva faen!
- Han rapper poengene. - Ikke lek med maten.
En pommes frites er ett poeng. Ikke spis dem.
- Nå blir det vanskelig. - Hva er stillingen?
- Jeg vet ikke. - Men de er gode.
5 poeng til Klekkeriet. 4 til Rettferdighetens stemme.
Så det er nesten ... Nei, okay.
Greit.
Denne teller dobbelt. Svar på den, så vinner laget ditt.
- ESIMA? - Enhet ...
Ja? Mounir?
- En... - Det er over mitt nivå.
- ESIMA? Vet ingen det? - Jo, vent litt.
Enhet for Sanitær ...
... Interinstitusjonell Midlertidig Anbringelse.
Enhet for Sanitær Interinstitusjonell Midlertidig Anbringelse.
Jeg er så sjokkert at jeg kunne gitt deg 10 poeng.
- Han jukset da. - Nei. Han er bare ofte på ESIMA.
Han er hypp på logopedalen. Det sa Malik.
Jeg har ikke sagt et ord. Hvis jeg hadde, ville det vært "logoped".
Logopedal? Din dust!
- Hva er forskjellen? - Det mener du ikke!
Tapere! Klekkeriet vant!
Dere kan stoppe festen der. Dylan arbeider for meg.
Niks. Dylan har kontrakt med oss.
- Jeg kan vise deg kontrakten. - Dylan, det er opp til deg.
- Det vet da ikke jeg. - Kødder du?!
Hvem foretrekker du?
- Familien! - Hvilken familie?
- Familien! - Dylan! Vi er blodsbrødre.
Beskriv stedets rolle som ESIMA.
Kan du fortelle hvordan enheten arbeider?
Vi tar de alvorligste tilfellene fra Paris og omegn.
De som institusjoner og sykehus ikke takler.
Vi har de pasientene som er til fare for familien. Eller personalet.
Hvor lenge er barn eller ungdom i snitt innlagt på enheten?
I teorien skal vi ha dem i tre måneder.
Det er ikke vår rolle å ha dem lenge.
Noen av de spurte i denne undersøkelsen nevner -
- at enkelte institusjoner velger bort alvorlige tilfeller.
- Hva er din holdning? - Sånn er det når vi mangler plass.
Det er en tendens til å vrake de vanskeligste tilfellene.
Forklarer det at Rettferdighetens stemme eksisterer -
- tross 15 år uten sertifisering?
Ja, til dels. Pleie av autister er paradoksal.
Jo mer alvorlig sykdommen er, -
- desto større risiko har du for å sitte hjemme uten pleie.
Du har jevnlig sendt pasienter til organisasjonen.
Kan du garantere korrekt medisinering? Faglært personale?
Er det garanti for sikkerheten? Ledelsen? Hygienen?
De hjelper de akutte tilfellene, -
- de som samfunnet har gitt opp, der det ikke ventes noen bedring.
Men hvis vi bare godtar en organisasjon som ikke er godkjent, -
- hvordan kan vi vite at det ikke dukker opp tvilsomme organisasjoner?
Det kan vi ikke.
Har du opp gjennom årene prøvd å snakke dem fra det?
Sykehus følger faste rutiner.
De har motsatt tilnærming, drevet av hjertet, troen deres.
Det gjør dem nytenkende. De tenker utenfor rammen.
Vi har av og til sagt "pass på", pasienten er for utagerende.
Det er for risikabelt. Men de ville ikke høre. Og vet dere hva?
Jeg tror de hadde rett.
- Ha det. Hold meg ajour. - Det skal jeg. Ha det.
- Sender du en melding? - Ja.
Valentin! Hold opp. Ikke rør.
Vent her, sa de.
- Likte du henne, da? - Hvem?
- Min venninne. Her om kvelden? - Fra Strasbourg?
- Nei, Villeurbanne. - Veldig søt, hun fra Villeurbanne.
Men jeg måtte fly.
Jeg ringer og sier unnskyld og inviterer henne på kaffe.
- Tar du i? - Ikke bry deg med det.
- Er jeg ikke noe for henne? - Hun likte deg godt.
- Men hun har møtt en annen. - Er det alvor?
- De skal forlove seg. - Da er det alvor.
Så ikke sov i timen. Vi mangler bare hyllene.
Min venninne fra Aix-les-Bains er i Paris et par dager ...
Det er snilt av deg, Eva. Men jeg er ferdig med chidoukh.
Arcachon, Biarritz, Nantes det er snart Frankrike rundt.
Det er altfor kunstig.
Alle de svartkledde damene. Lange ermer, lange skjørt ...
Jeg liker faktisk sterke farger best. Vet du hva jeg mener?
Nei.
Dårlig timing?
Nei, vi er nesten ferdige.
- Var det godt? - Gi deg, Malik.
- Jeg kommer med dette. - Fint. Ordner du vinduet?
Ja.
Hvem vil spise dem nå? Alle er knust.
Kan du ti stille? Det var et uhell.
Jeg så ham. Han grafset på alle dessertene. Hva gjør jeg?
La ham være. Det var et uhell.
Du er ikke skikkelig. Ut!
- Kom igjen? - Er du gal?
- Faen ta deg. - Ikke rør meg!
- Ut! - Hvem faen tror du du er?
Ro deg ned, og se etter Valentin.
- Kom. - Hva skjer?
Gutten tok på alle dessertene. Hva skal jeg gjøre?
- Skal jeg kaste dem? Se! - Jeg har forstått det.
- Han har problemer. - Og han som sa "faen ta deg".
Unnskyld for ham også.
- Vi skal betale. - Det er ikke riktig.
- Vi betaler. Er det greit da? - Hva skjer her?
Alt i orden. Det var bare en misforståelse.
Det er vel ingen problemer?
Tilbake til arbeidet, da. Det er andre gjester.
- Bli med opp. - Rom 808.
Jeg grusa ...
Valentin satte enormt pris på ...
Han var enormt ... Faen heller, jeg skriver "grusa".
Høres bra ut, eller?
Bedre, hva? Valentin grusa all creme brulée de hadde. Sånn.
- Får jeg snakke med deg? - Ja, selvfølgelig.
Joseph, vent i bilen. Jeg kommer snart.
- Hva er det? - De ansatte klager.
Særlig en av mine ansatte. Har han nevnt henne?
Nei, det har han ikke. Hva heter hun?
- Brigitte Monnier. - Brigitte. Jo, det lyder kjent.
- Han liker henne, hva? - Han er besatt.
Hun har bedt om å bytte skift.
Jeg skal snakke med Joseph om det. Han forstår det etter en stund.
Men annet enn den bagatellen er du fornøyd?
Han utfører arbeidet upåklagelig. Men det med Brigitte er ikke en bagatell.
Det er ganske pinlig. Han skal alltid legge hodet på skulderen hennes.
Og så vil han se sokkene hennes.
Det viser at han liker henne. Man kan ikke tolke Joseph ord for ord.
- Når man blir kjent med ham ... - Jeg driver et firma. Vi har regler.
Ting man ikke gjør. Og jeg har andre sorger ...
- Jeg forstår. hr. Marchetti ... - Jeg sa det helt klart.
- En prøveuke, så snakker vi om det. - Vi snakker om det nå.
Det for mye bry.
- Godt jeg ikke ga ham ærender. - Ja, det var godt.
- Jeg ga ham en sjanse. - Ja.
Du ga ham en sjanse.
Hva faen betyr det?
Hvorfor sender hun et jordbær?
Valentin. Se her.
Vet du det?
Er det bra eller dårlig? En trampoline?
- Hei, Menachem. - Hei, Dylan.
- Jeg er skrubbsulten. Hva er det? - Kylling og poteter.
- Har dere med sånt flettebrød? - Challah? Alltid, ta det rolig.
- Kult. - Vi må stikke. Det er jo fredag.
Stå på uten stans. Shabbat shalom.
For å vaske 4 kilo klær med bare 12 liter varmt vann -
- må du selvsagt bruke en vaskemaskin fra Philips.
Philips' helautomatiske vaskemaskin -
- tar mindre plass enn noen gang. 40 centimeter.
Lett å betjene. La den gjøre alt arbeidet.
Han virker mer rolig nå.
- Jeg ser mitt snitt til å gå. - Du har ikke rørt kaken din.
Det er en nydelig kake, Hélène, men ...
En annen gang, okay?
- Jeg kan pakke den inn til deg. - Nei da, det går bra.
Det er ikke noe bry.
Det går bra, Hélène.
Vi løser det. Snart er vi der.
Alt det harde arbeidet vårt vil få uttelling.
Stol på meg, og hold ut litt til.
Hva skal han gjøre når jeg er vekk?
Jeg orker ikke at han skal ende med å bli sperret inne.
Heller skyte ham i skallen med en gang.
Kanskje jeg vil ha litt kake. Den berømte ananaskaken din, hva?
Valentin! Faen.
Valentin! Fy faen!
Fy faen i helvete!
Valentin!
Du har ringt Bruno Haroche.
Legg igjen beskjed, så ringer jeg tilbake.
Valentin!
Malik, det er Dylan.
- Kom. - Alle gater rundt hotellet.
Se i parker, holdeplasser, stasjoner. Alle steder der det er varmt.
Ingen sover før han er funnet. Har du ringt Bruno?
Få tak i ham. Alle mann trår til.
Ferdig med Rue de Meaux, tar Rue Petit.
Vi kjører mot Jean-Jaurès via Secrétan.
- Ingen spor av ham foreløpig. - Okay.
Sadio? Be Cédric møte oss på Stalingrad om 10 minutter.
- Har du hørt fra Mounir? - Nei.
Kom igjen!
Har dere sett denne fyren? Han går med hjelm, er spinkel.
Nei. Men få nummeret ditt, så ringer jeg hvis jeg ser ham.
Stikk av.
Kom.
Vi ser der nede.
Hva? Hva er det?
Faen!
Malik, han er på ringveien mellom Pantin og Lilas. Skynd deg!
Vi er på vei.
Valentin!
Kom. Ta ham.
Kjør!
- Hvorfor vil dere se legitimasjon? - Det er bare rutine.
Det kan dere ikke bare gjøre.
Jeg løp ut, og fikk ikke med legitimasjon.
Jeg ringer deg.
- Jeg dreit meg ut. - Utdyp.
Jeg dreit meg ut, sier jeg. Jeg er ferdig her, uansett.
La meg deg om noe.
Vet du hvorfor du kom til Klekkeriet?
Se på meg når jeg snakker til deg.
Du kom fordi du ikke eksisterer.
De jeg møtte deg, var du ghettosubb.
Vi gir dere en gave med disse ungdommene.
Takket være jobben finner dere en plass.
En plass dere aldri fikk før eller siden.
Før eller siden må dere gripe sjansen.
Men dere selv må ta den avgjørelsen.
Dere skal skjønne hva dere kan bli. Det kan ingen gjøre for dere.
Tenk på det.
Vi drar.
I brev av 20. februar 2017 -
- ba helsedepartementets stabssjefer -
- og ministeren for uføre og integrering -
- helse og sosialhovedtilsynet, altså oss, -
- å undersøke boenhetene din organisasjon driver -
- uten bevilling som pleieboliger eller dagplasser -
- for barn og voksne med autismespektrumforstyrrelser.
Undersøkelsen følger på inspeksjoner -
- som det regionale helsetilsynet har bedt om, og den konstaterte -
- "pleie som nærmer seg mishandling, særlig i leilighetene i Paris, -
- grunnet uegnede lokaler, ufaglært stab -
- og manglende langtidsplanlegging."
Alt det der vet vi, men ... Får jeg si noe nå? Er dere ferdige?
Ikke helt. Fortell om episoden med Valentin Fournier.
Du lot ham være alene på et hotell med en ufaglært assistent, -
- som mirakuløst nok fikk hentet ham tilbake til deg.
Så vi har ganske mange spørsmål. Bær over med oss, hr. Haroche.
Gjerne. Jeg er glad for å se dere i dag.
- Vet dere hvorfor? - Nei, men bare opplys oss.
Dette besøket er ventet. Jeg har ventet dere lenge.
Jeg har nemlig også spørsmål.
Forklar meg en ting. Hvis vi er så uprofesjonelle -
- som dere skriver i rapportene deres...
Hvorfor har det gått 15 år der landsdelen, sosialdirektoratet, -
- domstoler, leger og sykehus ringer meg hver eneste dag -
- og ber oss ta et barn?
Hvorfor har jeg ansvaret for 40 barn dag og natt -
- og 50 til på venteliste, her vi sitter?
Hvorfor fortsetter de å banke på hos oss?
- Hør her ... - Hvorfor?
Behersk deg. Vi forstår hva du føler, og vet hvor vanskelig det er -
- for familiene og barna også.
- Men vi kan ikke tillate ... - La meg spare dere litt tid.
Det handler bare om penger.
Alle lar svarteper gå videre for å slippe å betale for de svakeste.
Hvorfor tar vi dem inn? Fordi ingen andre vil.
Se det gjerne som helter som vier livet til å hjelpe menneskeheten, -
- overfor kalde, ansiktsløse, virkelighetsfjerne byråkrater.
Men jeg lover deg at det er mer komplekst.
Tiltakene dine kan ses som tvilsomme.
Undersøkelsen skal munne ut i økt sikkerhet og bedre garantier.
Dere har rett. La oss snakke rolig, kultivert, og rasjonelt om saken.
I det siste har jeg vurdert dette ...
Og jeg tror ... Jeg tror jeg har funnet en løsning.
- Vi er lutter øre. - Få høre.
Ta dem.
Jeg mener det. Bare ta dem.
Men ta alle.
Matéo Laprade, hyperaggressiv, banker hodet i ting dagen lang.
Selv overmedisinert er han utagerende.
Sover 1-2 timer hver natt. Ingen autorisert institusjon vil ta ham.
Moren hans fikk 11 avslag.
"Kom igjen om 10 år, når vi har mer egnede forhold."
Matéo. Ta ham.
Idriss Diop. Epileptiker, alvorlige autismespektrumforstyrrelser.
Det krever tre mann å tøyle ham.
Dere vil beltelegge, bedøve og sperre ham inne.
Ta Idriss. Ta ham også.
Musawir Iguen. Det tok oss fem måneder å få ham på beina.
Han klorer og lugger hele tiden. Hender, armer og helst hår.
Nylig klarte han å skalpere en pleier.
- Hr. Haroche ... - Lille Cécile Laporte. Ta henne.
Kevin Loiseau, ta ham. Luka Bovin, ta ham.
Valentin Fournier, Julie, Ibrahim, Aïcha, Frédéric.
Ta dem alle sammen!
Men altså virkelig ... Oppriktig talt ...
Lykke til.
"Visse organisasjoner har i årenes løp opparbeidet en unik posisjon -
- innen pleie og omsorg for alvorlig atferdsforstyrrede barn."
Hei, Jérémie.
Hei, Jérémie. Går det bra?
Vi skal ha en morsom dag. Sett deg inn, du.
"I en lang periode påtalte ingen offentlige instanser problemet, -
- siden en stengning ville ramme de mest sårbare barna hardt."
Skal jeg ha i litt? Hva betyr det? Liker du det?
- Hun sier hun er sulten. - Er du sulten?
Rett i nettet!
Hør etter! Vi må minne Mounir på noe.
Det er ikke tillatt at pleiere scorer mål.
Alt handler ikke om deg.
Du er mesteren!
Du klarte det! Hei, hei!
Hvor skal du? Nei!
Løp!
Hør etter, alle sammen.
Vi har en tradisjon her. Når man består kurset, lager vi litt leven!
"Å stenge de eneste hjem med et tilbud innen fagfeltet -
- uten å tilby et alternativ, er utenkelig.
Vi anbefaler som et særtilfelle en løpende bevilling."
Hovedtilsynets rapport av 17. april 2017.
Bli med meg. Kom.
Pent og rolig.
Føles det okay? Sånn. Pent og rolig.
Nå spiser vi sammen med de andre. Pent og rolig.
Dylan. Kan du ta Valentin?
Hei, Valentin.
Du ser godt ut. Kom og sitt ned.
Til minne om Johann Bouganim
Til David, Matéo, Salimata, Virgile, Brahim og alle de andre
Subtitles by sub.Trader subscene.com
DE USEDVANLIGE
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service